Dan Mikkelovog nestanka
Bože, daj mi snage da prihvatim što ne mogu promijeniti,
hrabrosti da promijenim ono što mogu i mudrosti da ih razlikujem.
Bože daj mi snage da prihvatim ono što ne mogu promijeniti,
hrabrosti da promijenim ono što mogu...
Tronte! Ja sam, Peter.
Ja... Treba nešto vidjeti.
U svezi tvog sina. Ne, ne Ulricha.
Mads.
Kako...
To je nemoguće.
Samo se odjednom pojavio.
Mads.
Netko dolazi.
Tronte. -Claudia?
Peter.
Trebam dosta toga objasniti.
Ali prvo moramo odnijeti Madsa nekamo gdje će ga pronaći.
Nemamo puno vremena.
Oprosti. Zeznula sam stvar.
Od kad je Mikkel nestao...
Više se ne prepoznajem.
Nije važno, OK?
Sve je OK.
Znaš kakav je. Obično se vrati poslije par sati.
Nikad nije bio ovako dugo odsutan.
Je li moj kolega Ulrich Nielsen opet dolazio? -Ne. Bar ga ja nisam vidjela.
Samo u subotu, kad je vikao na g. Dopplera.
Kao da tvoj svekar ima veze sa slučajem.
Jesi ti znala?
Jesam li znala što?
Dječak iz budućnosti.
Znala si.
Ovo je za tebe.
Nemoguće. -Što? -Spalio sam ga.
Od kad znaš?
Oduvijek sam znala.
Kad je tvoj otac došao u moj život, bio je uznemireni dječak.
Mislila sam da ima bujnu maštu.
Da mu se dogodilo nešto loše, s čim se nije mogao nositi.
Rekao mi je...
...da je došao iz budućnosti. Nisam mu vjerovala.
Ako si znala...
...zašto nisi sve spriječila? -Nisam znala da će se ubiti.
Ali mogla si spasiti Mikkela!
Sad imam još jednu baku koja je direktorica škole!
Njen muž, koji spava s mamom, traži svog sina, koji je moj otac!
Prije par dana sam poljubio svoju tetu.
I najluđa stvar je...
...što je s njima sve u redu. -Oni su ispravni.
Ja sam pogrešan.
Mislim da se stvari, ma koliko abnormalne
ili čudne nama činile, događaju s razlogom.
Tko smo mi da glumimo Boga?
Prošlost je prošlost. Ali ti živiš ovdje i sad.
Tko zna što će budućnost donijeti. -Želim da se sve vrati u normalu.
Kad je bio mali, Houdini je sanjao o tome da postane mađioničar.
Imaš li ti isti san? -Da. Ali je magija koju ja želim nemoguća.
Kakva je to magija? -Da se konačno probudim.
Jesi čuo za paradoks učitelja Zhuanga?
Sanjao sam da sam leptir. Probudio sam se i više ne znam
jesam li čovjek koji je sanjao da je leptir, ili leptir koji sanja
da je čovjek.
Što si ti? Čovjek ili leptir?
Možda sam oboje.
Ja sam Egon Tiedemann. Za početak mi recite vaše ime. -Tiedemann?
Egon, da... -Naravno.
Jesi li sotonista? -Sotonista? -Ne, ja sam murjak.
Murjak? -To je pjesma iz 80-ih. Ako ti kažem unaprijed, neće ti se svidjeti.
Gledaj u kameru.
Zašto si ubio tu djecu? -Nisam ih ubio. Pokušao sam ih spasiti.
Što si učinio Helgeu?
On je još živ. Sigurno. Inače bi djeca bila živa. -Gdje je Helge sad?
Gdje je on? -Mogu sve promijeniti.
Mogu promijeniti sve što će se dogoditi, ali me morate pustiti.
Gledaj u kameru. -Molim te! -U kameru!
Zznaš činimo s ubojicama djece ovdje? -Glupi kretenu.
Imaš uski pogled na svijet, kao i svi u ovom usranom gradu. Pusti me!
Već si počeo piti, ili ćeš početi kad te žena ostavi,
i ti shvatiš koliko si patetičan i očajan?
Pusti me! Pusti me! Pusti me! Pusti me!
Moram pronaći svog sina! Moram ga pronaći!
Čekao sam te. U četvrtak. -Jebi ga... -Ma daj.
Nisam nikom rekao da si bio u ludnici. Lagao sam za tebe. Francuska, bageti.
Ispada da ni ti nisi loš u laganju. Nisam ti ni trebao.
Martha mi je sve rekla. -Dogodilo se, nisam htio... -Što nisi htio?
Da me zezneš? Da mi lažeš?
Da bariš moju curu? Bolesno govno od čovjeka! Kao i tvoj otac.
Što to radite? Jeste li normalni?
Nemoj se vraćati ovdje! Gubi se odavde!
Popravio si ga. -Ono je tvoj. A ovo je moj.
Davno sam je napravio. Isti je stroj,
ali u drukčjem stanju. Vidiš.
Kao da vidiš početak i kraj nečega u isto vrijeme.
Samo malo.
Ovo ovdje šalje neku vrstu signala.
Elektromagnetski impuls. Kao da pokušava komunicirati s nečim.
A vidi ovo. Ovaj se dio nikad nije pomicao.
Nacrtan je u shemi, ali nisam znao čemu služi.
Ovo komunicira sa strojem.
Ne utječe samo prošlost na budućnost.
I budućnost utječe na prošlost. Vidiš.
Da mi nisi pokazao kako stroj izgleda u budućnosti,
ne bih ga mogao napraviti. Paradoks.
Ni ovi otvori prije nisu postojali.
Nemam pojma čemu oni služe.
Što je to? -Cs-137.
Radioaktivni izotop cezijuma.
Stroj stvara Higgsovo polje.
Time se povećava masa cezijuma,
tako elektromagnetski impuls izaziva imploziju u crnu rupu.
To se sigurno dogodilo i tijekom incidenta u elektrani.
Zašto si mi odlučio pomoći? -Zašto?
To je velika riječ. Zašto odlučujemo nešto učiniti, a nešto drugo ne?
Je li važno da je odluka temeljena
na posljedicama uzročnih veza?
Ili potiče iz nedefiniranog osjećanja u meni?
Možda se sve u mom životu svodi na ovaj trenutak.
Da budem dio slagalice. Koju niti razumijem
niti mogu na nju utjecati.
Hoćeš li mi reći kako izgleda budućnost?
Od sutra će biti nadam se, drukčija nego što je danas.
Da? -Tvoj otac je bio otet kao dijete, zar ne? Sjećaš li se kad?
Ja... Možemo li razgovarati?
Moram ti nešto reći... -Kad točno? '53.? '54.?
U jesen '53. -'53.
Točno prije 66 g. Dva puta 33. Sve je povezano. -Slušaj, Charlotte, ja...
Moram ti reći nešto. -Kasnije, u redu? Moram ići.
Izvolite?
Mene tražite? -Moraš prestati.
Što moram prestati? -On te koristi.
Sva njegova obećanja su laži.
Pomiješali ste me s nekim.
-Rekao sam to već jednom.
Sve što Noah kaže je laž.
On nije izabran. Ti nisi izabran. On neće spasiti svijet od zla.
On je zlo.
Danas je taj dan. Početak i kraj.
Nemoj činiti iste greške kao ja. Nemoj činiti iste greške kao ja.
Moraš prestati.
Moraš prestati!
Moram prestati.
Što ti se dogodilo?
Potukao sam se. -Molim? S kim?
Nije važno. -Kako nije važno?
Sve će biti u redu.
Zaboravio sam nešto u školi.
Ne brini. Sve će biti u redu, mama.
Charlotte me pitala za kolibu. I Helgea.
Za sve što se dogodilo '53. g.
Još par sati i sve će biti gotovo.
Mads će ostati živ. Vjeruješ joj?
Sve što je rekla da će se dogoditi u zadnjih osam dana se dogodilo.
Baš kao što je ovdje zapisano. Zašto je onda pola stranica strgano?
Što će se dogoditi nakon danas? -Nakon današnjeg dana sve će biti novo.
Ako Bog ne postoji, zašto onda vjerujemo u laž?
Zato što nam je laž draža od boli.
Nekad davno, kad sam bio dječak, stranac nam je došao u posjet.
Izgledao je kao da je bio u ratu. Nije puno pričao.
Oči su mu bile pune tuge
koju katkad vidiš kod onih koji žele umrijeti, ali im život ne da.
Uzeo je sobu u našoj kući. Tik uz moju. I...
Katkad bih ga čuo kako priča u snu. Nejasne riječi.
Ali jedne noći je bio vrlo jasan.
Sstajao je u hodniku, otvorenih očiju i rekao...
"Ništa nije uzalud.
Niti jedan dah. Niti jedan korak, niti jedna riječ.
Ni bol. Vječno čudo Jedinstva."
Ništa nisam razumio.
Ali godinama kasnije, kad sam spoznao bol, shvatio sam na što je mislio.
Nijedna strašna stvar koja nas zadesi nije uzalud.
To je moj sin! -Ona nas čine ovakvima.
Daje nam snagu.
Tvoja bol te obilježila, Helge.
Ali više nema moć nad tobom.
Tko je sljedeći?
Jonas Kahnwald.
Bit će mu dobro, ne brini. Uvijek mu možeš doći u posjetu.
Vodim te u tvoj novi dom. Onamo ima puno djece.
Čuješ li me? -Dođite. Dođite.
Znate što, odlučila sam ga usvojiti.
I preuzeti starateljsku ulogu dok traje procedura usvajanja...
Ne ide to tako lako. -Imam uvjete. Posjedujem kuću.
I... -To je kompliciran proces.
Znam. I znam da djeluje naglo. Ali nije.
Ne mogu ovdje odlučiti. -Dječak me voli. Vjeruje mi.
Ja sam jedina koju je pustio da mu se približi, i... I ja...
...i ja njega volim.
Koji je danas dan?
12-ti. -Koje godine? -'86. g.
Odavde si? Što radiš ovdje?
Vraćam nekoga iz mrtvih.
Kako to funkcionira? -Teško je objasniti.
Možeš li njih vratiti? -Ne, moraš ih naći prije negoli umru.
Ali tada nisu još mrtve. -To ne mijenja činjenicu da će umrijeti.
Ti si lud. -Možda.
"Helge Doppler. 9 godina. Nestao 10. studenog 1953. g.
Za otmicu osumnjičena nepoznata osoba."
JE LI OVAJ ČOVJEK UBOJICA DJECE?
Pustite me. Molim vas!
Molim vas, pustite me.
Gdje je Helge?
Nećeš govoriti? Naučit ću te ja da govoriš.
Tko si ti?
Nemoj se bojati. -Hej! Hej! Što je ovo? Tko si ti?
Zašto si me zaključao ovdje? -Nisam ja. Već Noah. -Tko je Noah?
Gdje sam ja? Što je ovo? -Ovo je prototip vremenskog stroja.
Ti si pokusni kunić. Ulaz u špilju je točno ispod ovog bunkera.
Kad se otvori energija ulazi u ovu sobu.
Ali mora biti pojačana. Nikakav opaki stroj. Nikakva para i zvukovi.
Prvi vremenski stroj je bunker s 4 zida. Ali mu još nešto fali da radi.
Pusti me odavde. -Ne mogu.
To je jedini način da se stvari vrate u normalu. -Tko si ti?
Ne znaš?
Pismo. Zapalio si ga.
A ono i dalje postoji.
Nosit ćeš to pismo sa sobom 33 godine prije nego ga predaš.
Samom sebi.
Ja sam ti. Ja sam Jonas Kahnwald.
Poslao sam ti pismo. Ili bolje rečenom, sebi.
Sve što ti se događa, meni se već dogodilo.
Spalio sam pismo, kao i ti. Dobio sam ga natrag od bake.
Već sam vodio ovaj razgovor. Ali tad sam bio na drugoj strani.
Mi mislimo da smo slobodni, ali nismo. Pratimo isti put. Iznova i iznova.
To je ludost! Nema nikakvog smisla!
Možeš odlučiti da me pustiš.
Daj, pusti me! -Dugo sam mislio da sam bio lud. Da sam lud.
Ali ne mogu te pustiti jer onda nećeš postati ono što sam ja sad.
Ako promijenim svoju prošlost, promijenit ću tko sam sad.
A onda neću moći uništiti crvotočinu jednom zauvijek.
Zašto si poljubio Marthu?
Nismo slobodni u djelima, jer nismo oslobođeni naših želja.
Ne možemo zanemariti ono što je duboko u nama. -Prestani. Stani.
Molim te stani. Moram vratiti Mikkela. Želim da se sve vrati u normalu.
Želim da ovo bolesno sranje prestane! -I dalje to želiš.
33 godine kasnije. Ja to i dalje želim.
Ali Mikkel... Naš otac je samo mali dio bolesti koja se širi.
Vidio sam stvari koje nitko ne treba vidjeti.
Žao mi je.
Čekaj. Hej! Hej! Čekaj!
Hej!
Četvrtak 13. studeni, 1986. g. NESREĆA NA KRIŽANJU
Dođi u kolibu. Moramo razgovarati. Peter.
ŠTO NOAH ŽELI?
Samo što nije počelo.
Stariji Jonas će uništiti crvotočinu, ali ne shvaća da će on biti taj
koji će izazvati njeno stvaranje. -Paradoks.
Cezij u njegovoM beskorisnoM stroju neće uništiti crvotočinu zauvijek.
To je ono što je stvara. On misli da je spasiTELJ.
Ali Claudia mu je slagala.
Većina ljudi nije ništa do pijuna na šahovskoj ploči.
Koje vodi nepoznata ruka.
Njihovi životi postoje samo da bi bili žrtvovani za viši cilj.
Jonas, Mikkel, djeca, nisu ništa osim nesretnim no neophodnih šahovskih poteza
u vječnoj borbi dobra i zla.
Dvije grupe se bore za kontrolu putovanja kroz vrijeme. Svjetlo i sjena.
Mi pripadamo svijetlu. Nemoj to zaboraviti.
Čak i ako radimo nešto što više pripada sjenkama.
Nijedna pobjeda nije osvojena bez žrtvi. Dokle god smo u vremenskoj petlji
moramo se pobrinuti da svaki korak bude ponovljen posve isto kao i prije.
Bez obzira koliko nehumano. Bez obzira na žrtve koje zahtijeva od nas.
Ali vjeruj mi, drugi su zapravo nehumani.
Izgubili su svu čovječnost. I pripadaju sjenkama.
Tvoja baka, Claudia, pripada sjenkama.
Nemoj joj vjerovati. Bez obzira što kaže.
Jonas joj je povjerovao i opet će joj vjerovati.
Jonas misli da će sve promijeniti... Ali on je samo njena lutka.
Bolje i ne zaslužuje.
Vrijeme je beskrajno polje.
Milijuni i milijuni međusobno povezanih kotača.
Moramo biti strpljivi kako bi pobijedili.
Ali naše vrijeme će doći.
Oslobodit ćemo ljude od njihove nezrelosti. I njihovog bola.
Ali ti moraš biti jak. Možeš li?
Da.
Vrijeme je.
Jedan, dva...
Jedan, dva, tri.
Hej, ti. Ruke u zrak! Na zemlju!
Tko ste vi?
Gdje sam? Koja je ovo godina?
Dobrodošao u budućnost.
Prijevod: valkanela & LeeLoo Prilagodio na HR: Zaboravko